De fik bugt med sygdommen, men de må have lavet noget rod deromme -
- for kort tid efter begyndte jeg at få migræne.
Og så mareridt.
Og så dukkede de her ... forbindelser op.
En dag, jeg sad sammen med en ven, så jeg pludselig en kvinde.
Fuldstændig krystalklart. Jeg beskrev hende for ham.
Det viste sig at være en beskrivelse af hans mor, som jeg ikke kendte -
- og som var død ugen før.
- Du griner ikke endnu. - Nej, det gør jeg ikke.
Jeg antog, at det måtte være en form for tilfælde.
Men som tiden gik, dukkede der flere og flere af de her forbindelser op.
Lægerne tog en masse prøver -
- og sagde, at jeg havde udviklet passiv skizofreni.
De gav mig en masse piller, der blokerede for de her syn -
- men de blokerede også næsten alt andet, så jeg måtte vælge.
Jeg måtte leve med hallucinationerne uden at kunne blokere for dem.
Eller også ville jeg ikke have noget liv.
- Åh, Gud. - Nu har jeg forsømt mine pligter.
Må jeg spørge om noget?
- De er vist klar til at komme i. - George?
- Kun hvis jeg må sige nej. - Du ved ikke, hvad jeg spørger om.
Jo, du vil bede mig om at foretage en læsning.
Melanie, jeg kender dig knap nok -
- men jeg kan virkelig godt lide dig. Det kan jeg altså.
Kan vi ikke lade, som om vi går tilbage i tiden?
Glemme, at du hørte min brors besked.
- Og at den her samtale fandt sted? - Hvorfor?
Hvis vi åbner den dør, får vi aldrig et normalt forhold til hinanden.
Sådan er det bare. Tro mig. Jeg har en del erfaring på området.
Nogle gange ...
Idéen om at vide alt om en anden kan virke tiltalende -
- men måske er det bedre at holde lidt igen.
Det forstår jeg godt.
Men du må da kunne forstå, at jeg er nysgerrig.
Selvfølgelig kan jeg det.
Vil du ikke nok?
Okay.
Kom.
- Sæt dig ned. - Okay.
Jeg tager dine hænder et øjeblik for at få forbindelse -
- så slipper jeg og stiller dig nogle spørgsmål.
Godt. Ræk mig dine hænder.
Okay.
Der er en kvinde. Hun er høj.
Tynd. Hun har brunt hår.
Ved du, hvem jeg taler om?
- Er den kvinde din mor? - Ja.
Jeg føler smerte i brystet.
Det var sådan, hun døde. Af et hjerteanfald.
Det gør mig ondt.
Er du klar til at spise?
- Er der ikke noget andet? - Nej, det er der ikke.
Jo, der er. Sig det nu. Jeg ved, der er noget.
Hvad er der galt? Tror du ikke, jeg kan tåle at høre det?
Godt ...
Da du rørte mig før, var der en ...
Der var en mand. Mørkhåret.
- Min far. - Og han døde for nylig?
Sidste år.
Og det eneste, jeg hørte ham sige, var ...
- Hvad? - At han var ked af det.
Af hvad?
Af det han gjorde mod dig for længe siden.
Og at han håbede, du en dag ville tilgive ham.
Det gør mig ondt.
Undskyld ...
Jeg burde ikke have presset dig til det.
Måske skulle vi ikke have gjort det.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
Bortset fra, at hvis jeg går nu ...
... hvis vi sætter en streg over det her ...
... lader, som om det aldrig er sket ...
Så skal vi nok klare den. Det er jeg sikker på.
Godt.
Vi skal jo stadig vinde den konkurrence.
Ja.
Jeg burde have lyttet til dig. Man kan få for mange oplysninger.
- Vi ses i næste uge. - Det gør vi helt sikkert.
"Den gamle tristhed, der engang prægede mit liv -
- kom tilbage som en uvelkommen gæst, dybere end nogensinde.
Den fik tag i mig som en strofe af sørgmodig musik -
- en håbløs bevidsthed om alt det, jeg havde mistet.
Om alt det, jeg havde elsket.
Alt, hvad der var tilbage, var et ødelæggende tomrum -
- der lå ubrudt omkring mig mod den mørke horisont."
Godt, min dreng. Ud med dig. Det var godt.
- Hej. - Hej, Marcus!
Hej, jeg hedder Angela. Det er Dennis.
Jeg kalder ham 'Dennis the Menace'.
Nu skal jeg vise dig køkkenet. Bare gå videre den vej.
Det er så her, vi spiser morgenmad. Hvad kan du lide at få om morgenen?
Vi spiser havregrød. Kan du lide det?
Eller cornflakes?
Det er dit værelse.
Den sidste dreng, Ricky, flyttede for en måned siden.
Han er lige fyldt 18. Han har fået sit første job. Som sikkerhedsvagt.
Men det er dit nu.
- Kan vi skaffe en seng mere? - To sekunder, Marcus.
Vi får brug for endnu en seng. Skal jeg tage din?
- Går det? - Ja.
Godnat, Jase.
Hvem er enige i A og D? "Rønnebær er det samme som bjerg ask."
"Bjerg ask kan blive 100 år gammel." Mener nogen noget andet?
Marcus, tager du lige kasketten af? Tak.
Lad os gå videre til nummer seks.
På næste side skal I se på uddraget af 'Wings of Courage'.
Tak, fordi I kom. Og øh ...
Vi lader høre fra os, når aftalen er på plads.
Det skal ordnes hurtigst muligt.
- Vi ses, Marcus. - Vær nu en god dreng.
Det er frokosttid, Marcus. Vil du med?
Dødens engel kommer til dig -
- og finder dig, uanset hvor du gemmer dig.
Selv hvis du gemmer dig inde, som en rig mand på et slot -
- så vil Guds engel finde dig.
Hej.
Mange af os er formentlig for bange til at spørge:
"Hvad sker der, når vi dør?"
Men hvis man tror på Kristus, har man intet at frygte.
Goddag. Jeg hedder Marie Lelay. Jeg har en aftale med dr. Rousseau.
Undskyld, jeg forstår ikke tysk.
Vi ville gerne vide præcis, hvor hun er nu.
Men det ved du måske allerede. Claudia Rousseau.
Marie Lelay. Det glæder mig at møde dig.
Jeg er nødt til at fortælle om det syn, jeg så.
- Så gør det. - Jeg følte mig så fredfyldt.
Alt var stille. Det var mørkt.
Jeg fik øje på et lys.
Og jeg hørte lyden at en blid vind.
- En følelse af vægtløshed? - Ja.
Et 360-gradersperspektiv?
Uden fornemmelse for tid og bevægelse?
- Ja. - Men alvidende og altfølende?
- Præcis. - Lad os drikke en kop te.
Som forsker og ateist var jeg meget afvisende over for den slags.
Det er helt sikkert. Det hinsides, nærdødsoplevelser.
Som alle andre troede jeg, at folk så strålende lys -
- og Paradis-lignende haver, fordi det lå i den kulturelle opdragelse.
Men efter 25 år på et hospice, hvor jeg har arbejdet med folk -
- der var erklæret døde, men som mirakuløst overlevede -
- er beretningerne om deres oplevelser så ens -
- at det ikke kan være et tilfælde.
Når de havde disse oplevelser, var de næsten alle bevidstløse.
I en tilstand, hvor hjernen ikke kan danne nye billeder.
Så du mener altså, at min oplevelse er virkelig?
Åh, ja. Jeg tror, du oplevede døden.
Det hele skulle være her.
Hvis din rejse bliver som min, bliver det ikke let.
Det er en ensom vej at gå.
Folk bliver irrationelle, når man taler om emnet. Fjendtlige, endda.
Men beviserne kan ikke tilbagevises. Jeg har selv forsøgt.
Måske kan en indflydelsesrig person som dig ændre folks opfattelse.
- Det håber jeg, du kan. - Tak.
- Held og lykke. - Du får det igen, når jeg er færdig.
... så kør forsigtigt i weekenden. Nu følger aktualitetsprogrammet -
- 'Vindue mod Verden' med Jasmine Chang.
Godaften.
Efter at Vivendi og VFM har udtalt -
- at kvartalsoverskuddet er større end ventet -
- spørger vi, om det er for tidligt at tale om økknomisk krise.
De vil tale med dig ovenpå.
Sid ned. Du ved, at der har været en masse snak om nedskæringer.
- Ja, det har jeg hørt. - Cheferne talte med fagforeningen.
De har udtænkt en aftrædelsesordning til dem, der siger op frivilligt.
- Frivilligt? - Det er faktisk en ret god aftale.
Du får seks måneders løn og to års helbredsforsikring.
Og hvad har det med mig at gøre?
Det er en skandale. Du har arbejdet der i tre år uden en sygedag.
- De sagde, det ikke var personligt. - Sikke noget pis!
Han beskytter dem med kone og børn.
- Hyr dog en advokat. - Det har jeg ikke råd til.
Jeg kan hjælpe dig med at finde et nyt job.
Men ved du, hvad jeg synes, du burde gøre?
- Ja, det ved jeg. - Din webside kører stadig.
Det ville være anderledes denne gang. Vi ville have mere kontrol over det.
Vi kunne nøjes med to klienter om dagen. Højst tre.
Vi giver ikke dit nummer ud. Taler ikke med medierne. Det har vi lært.
Tag lige og tænk over det.
- Går det, George? - Ja.
Du ser lidt nedtrykt ud. Jeg kan være din partner i dag.
Vi to kunne vinde den konkurrence.
Ja ... fint nok.
Pas nu på fingrene.
- Hallo? - Clare?
Det er Dennis. Du må hellere komme.
Selvfølgelig. Jeg kommer nu.
- Hvor meget var der? - 200 pund.
- Skolen siger, han ikke dukkede op. - Hvad sker der nu?
- Vi tilkalder ikke politiet endnu. - Nej, det er sidste udvej.
- Giver I besked, hvis han dukker op? - Vi lader høre fra os.
Jeg følger jer ud.
METCALFE HALL CENTER FOR MEDIUMSKAB
TAL MED DE DØDE
Vores medium, mr. Hewitt, er en travl mand. Han har tid om seks uger.
Du godeste.
Mrs. Joyce, vores seniormedium, har en offentlig læsning i aften.
- I foredragssalen. - Det prøver jeg så. Tak.
- Kan jeg hjælpe med noget? - Nej tak.
Jeg føler noget i denne side af rummet.
Nogen hvis navn begynder med J.
Har bogstavet "J" nogen betydning for nogen?
Hold dig nu ikke tilbage. Fortæl os, hvad du hedder.
Marcus.
Marcus ... Marcus. Kom her.
Kom herop, hvor jeg kan se dig.
God dreng.
Det var godt, Marcus. Jeg gør dig ikke noget.
Det var godt.
Marcus, du har mistet en for nylig.
Var det en, du var nært knyttet til?
Han siger sit navn. Det er Joe eller Jack.
- Jason. - Jason, ja.
Han var nært knyttet til dig. Var han et familiemedlem?
Er det din far?
Din far siger, at du ikke må være ked af det -
- og at du skal passe godt på din mor.
Vil du gøre det for ham? Giv Marcus en stor hånd.
Dejlig dreng.
Når jeg går i trance, vil min åndelige vejleder tale til dig gennem mig.
Hvem hidkalder mig fra åndeverdenen? Sig dit navn.
- Marcus. - Marcus ...
Velkommen, Marcus. Jeg hedder Yoshi.
Jeg indstiller lige mikrofonerne. Har du fysik i skolen?
Så ved du, at alle stoffer vibrerer med forskellig frekvens.
Men i åndeverdenen er vi oppe på et højere niveau.
Så vi kan ikke høre dem med vores normale hørelse.
Derfor bruger vi en kugleformet superkardioid kondensatormikrofon.
Som den her skønhed. Godt, så tror jeg, vi er klar.
Og ...
Jason? Er du der?
Din bror, Marcus, er her. Har du en besked til ham?
Det var de gamle grækere, der opdagede det.
De kaldte det et 'psychomanteum'.
Den reflekterende overflade skaber kontakten til åndeverdenen.
I dag kalder vi det 'spejlmeditation'.
Du kan måske ikke tale med ham, men du kan se ham -
- hvis du virkelig ønsker det.
- Så du ham? - Nej.
- Hallo, det er Clare. - Han er ikke dukket op.
- Jeg kontakter politiet. - Det hjælper ikke.
Jeg er ligeglad ... Vent, der er han. Jeg ringer tilbage.
Undskyld.
Lad ham være.
TALER VIRKELIG MED DE DØDE
Undskyld, vi er sent på den. Kom ind.
Alle er oprørte over det, der er sket.
Sid ned.
Marie, jeg er helt ærligt lidt forvirret.
Vi bestiller en bog om Mitterrand og får tre kapitler af -
- 'Hinsides. Tavshedens sammensværgelse.'
Jeg ved godt, at det ikke er det, I forventede.
Du sagde, at der var for få overraskelser i forlagsbranchen.
Det her er da en overraskelse.
- Hvor skal jeg begynde? - Syntes du, den var interessant?
Selvfølgelig. Du har altid haft næse for en god historie.
- Men vi er et politisk forlag ... - Det her er politisk!
Materialet er interessant, men kun for et specialiseret marked.
I morges eksploderede seks bomber i hjertet af London.
De var indstillet til at gå af midt i myldretiden.
Hvorfor er du så meget imod det?
Hvorfor er du så bange for det? Det er virkeligt!
Der er videnskabelige beviser fra forskere, der arbejder i det skjulte.
En Nobelprisvinder jages af religiøse lobbyister. Det er da en historie!
Bedre end en doven, uærlig, gammel politiker.
Sådan en bog skal skrives på engelsk til det amerikanske marked.
Det skete for mig, Michel.
Jeg så det med mine egne øjne.
Det sted, hvor vi kommer hen ... Det, vi kommer til at opleve.
Hver eneste af os.
Interesserer det dig ikke?
Hør nu her. Vi bestilte en bog om Francois Mitterrand.
Enten begynder du at skrive den, eller også får jeg pengene tilbage.
Det var så ydmygende.
De så på mig, som om jeg var vanvittig.
For seks måneder siden tiggede de mig om at skrive.
Hvad som helst af den fantastiske Marie Lelay.
Du må give mig mit job tilbage. Jeg klarer ikke flere ydmygelser.
- De tog mine plakater ned i dag. - Det ved jeg.
- Hvorfor fortalte du mig ikke det? - Og din bog?
Jeg gør den færdig i min fritid. Det har voldt nok problemer.
- Hvad er der galt? - Hør her ...
Det bliver måske ikke så let at få dit job tilbage, som du tror.
Hvorfor? Det var en midlertidig orlov.
Jeg ved det, men ... Vi havde ikke forudset det her.
At du ville fortælle offentligheden om dine oplevelser.
- At du ville miste din troværdighed. - Det med bogen var din idé!
Min idé var, at du skulle skrive om Mitterrand.
- Hvad er det, du siger? - At du skal holde fri lidt længere.
Gør bogen færdig. Få det ud af systemet.
Det er hende pigen, ikke? Hun har erstattet mig.
- Jeg har set hende. Hun er god. - Ja, men ikke så god, som du er.
- Går du i seng med hende? - Hvordan kan du spørge om det?
Du har altid bedt mig stille de svære spørgsmål.
Det er sjovt ... Hvem skulle have troet det?
For få måneder siden var jeg berømt. Rig ...
En succeshistorie.
Jeg var lykkelig.
Opslugt af mit arbejde.
Af dig.
Alt det her skete, fordi du ikke købte gaver til dine børn.
Hvad? Hvad mener du? Det forstår jeg ikke.
- Glem det. Det betyder ikke noget. - Nej, vent ...
Hallo?
- Ja? - Det er Michel.
Hør ... jeg har haft det frygteligt efter vores møde i dag.
Den bog betyder åbenbart meget for dig.
Alle var lidt oppe at køre på grund af det, der skete i London.
Men jeg har ringet lidt rundt. To forlag er måske interesseret.
Et amerikansk og et engelsk. Har du noget at skrive med?
Lige to sekunder.
Så er jeg her.
- Goddag, - Goddag.
Det her kunne blive et godt rum til gruppelæsninger.
- Gruppelæsninger? - Ja, du kan læse for flere samtidig.
Op til 20 mennesker eller mere. Det bestemmer du.
Det her bliver dit kontor. Og lige ved siden af ligger mit.
Herfra kan jeg tage mig af det hele. Du skal ikke bekymre dig om noget.
- Hvad med dine andre forretninger? - Dem skiller jeg mig af med.
Når der kommer gang i det her.
Lad os få dig hjem, så du kan hvile dig.
- Du har tre aftaler i morgen. - Ja.
Kom nu.
- Billy Lonegan? - Ja.
Din bror bad mig give dig det her, før han gik.
- Gik? Hvorhen? - Aner det ikke.
Kære Billy ... Jeg er ked af det.
Det er åbenbart umuligt at overbevise dig om -
- at det, jeg har, er en forbandelse.
Jeg ved, at du mener, det er min pligt at hjælpe andre.
Men lige nu har jeg mest brug for at hjælpe mig selv.
Så jeg er nødt til at holde lidt fri.
Jeg ved ikke, hvad fremtiden bringer, eller hvornår jeg kommer tilbage.
Så du skal ikke vente oppe, så at sige.
Hils Jenni og ungerne. Din lillebror, George.
Denne type narkomaner klarer sjældent at blive stoffri.
Hvad gør vi så? Kan I klare det en tid endnu?
Ja, men ikke alt for længe.
Vi er ved at løbe tør for idéer, og det er hårdt.
Han skal møde vores tidligere plejebarn, Ricky.
Hvem ved? Måske kan de to få sig en snak.
- Hallo? - Marie Lelay?
Det er Richard Aronson fra Aquarius Books i New Mexico.
Undskyld, hvem?
Aquarius Books i Santa Fe. Du sendte din bog til os.
Vi er begejstrede for den, og vi vil gerne udgive den.
Vi vil gerne have den i trykken før bogmessen i London til foråret.
- Du bor i Paris, ikke? - Jo.
Så det er ikke besværligt, hvis vi beder dig tage til London?
- Nej, nej, slet ikke. - Så kan du gøre reklame for den.
Måske læse op fra den. Det er en utrolig historie.
Tak.
Så er vi her. Doughty Street 48.
Charles Dickens' hjem i London, hvor han boede med kone og børn.
Ved nogen, hvor mange børn han havde?
Her er entréen. Det var det syn, der mødte forfatteren, når han kom hjem.
Alt står præcist, som det var dengang.
Følg med op ad trappen, så begynder vi ovenpå.
Nu går vi ind på Dickens' kontor.
Foran jer ser I en original kopi af 'Et juleeventyr' -
- der måske er en af Dickens' mest berømte bøger.
Men herovre står skrivebordet, hvor Dickens skrev sine bøger.
På væggen her hænger illustrationer til 'Edwin Droods hemmelighed' -
- som var den roman, Dickens skrev på, da han døde.
Og her hænger et maleri, som Dickens' fans holder af.
Det viser den sovende forfatter -
- og hans romanpersoner, der svæver rundt over ham.
- Ved nogen, hvad det hedder? - 'Dickens' drøm.'
Det hedder 'Dickens' drøm'.
Denne vej.
I kan lige vente uden for bygningen.
Nogen spørgsmål?
OPLÆSNING AF 'LILLE DORRIT' DEN 14. MARTS
- Hvilken dato er det? - Den 14.
Nå, det er den 14 ... okay.
Du vil kunne lide Ricky.
Han var på din alder, da han kom til os, og lige så genert.
Nu er han voksen. Med arbejde og egen lejlighed.
LONDON BOGMESSE
- Han er her et sted. - Vi skulle mødes ude foran.
Hvor er han? Se lige der ...
- Jeg kan næsten ikke kende dig. - Anholder du os?
- Ikke hvis I opfører jer pænt. - Marcus, det er Ricky.
Hej. Skal vi tage en kop kaffe først?
Det lyder som en fin idé. Det her er et fantastisk sted.
- Må jeg se mig lidt omkring? - Ja, men mød os her om en time.
Så er du en god dreng.
Der er gået næsten et år. Han taler knap nok til os.
- Det gjorde jeg jo heller ikke. - Han er anderledes. Ikke som dig.
- Lad os nu få en kop kaffe. - Det lyder godt.
"Hun er, forsikrer jeg jer, noget af det mest eddikesure.
Mr. Plornish åbnede med en beskeden fornægtelse af sin evner døren -
- og fulgte efter hende med et så overbevisende uskyldigt udtryk -
- at hendes far kunne have set til uden at fatte mistanke.
Men i sin venlige uvidenhed ænsede han ikke noget.
Efter en kort samtale tog Plornish afsked.
Før han forlod stedet, gik han rundt i fængslet og så på keglespillene -
- med de blandede følelser en tidligere beboer har, når han føler -
- at det måske er hans skæbne at vende tilbage dertil."
Tak ... Tak, mine damer og herrer.
Hvis nogen ønsker at købe en CD, står jeg til rådighed.
Tak.
- Goddag. - George ... George Lonegan.
Det er virkelig en stor ære, mr. Jacobi.
- Jeg er en stor fan. - Tak. Du er langt væk hjemmefra.
Ja.
- Nød du oplæsningen? - Meget, ja.
- Værsgo. - Mange tak. Tak.
- Held og lykke. - Tak.
"Jeg følte mig forbundet med en verden af stilhed og ro.
Om det, jeg så, virkelig var et glimt af livet efter døden -
- eller blot en forvirret fantasi, finder jeg nok aldrig ud af.
Og ved slutningen af min rejse er mine spørgsmål stadig ubesvarede.
Jeg regnede ikke med at blive mødt af fordomme og snæversynethed.
Der er lang vej igen, før vi kan tale om døden og det, der følger efter -
- på en blot tilnærmelsesvis fornuftig måde."
Godt, hvis I vil købe min bog, signerer jeg den.
Kom bare. Tak.
- Dav. Hvad hedder du? - Maria.
- Tak, Maria. - Jeg hedder Michael.
- Tak. - Honora.
- Mange tak. - Jeg hedder George.
George.
Undskyld?
- Øjeblik ... dig genkender jeg. - Undskyld?
- Du er ham mediet. - Du forveksler mig med en anden.
- Jo, du er George Lonegan. - Jeg aner ikke, hvem det er.
Du er George Lonegan.
- Du forveksler mig med en anden. - Jeg må tale med dig.
- Jeg må tale med dig. Du er synsk. - Nej, jeg er ikke den, du tror.
Jeg så det på internettet. Du er synsk.
Hvad er det, du vil? Jeg foretager ikke læsninger mere.
Lad mig være i fred.
"Når jeg ser tilbage, var det rent vanvid.
Roret var ubrugeligt. Jeg kunne ikke styre.
Jeg var fuldkommen hjælpeløs. Havet var foruroligende mørkt.
Det, der før virkede så venligt, var nu et uhyre, der ville dræbe mig."
Har du set den franske kvinde, der var her før?
Hun er gået.
"For at være bange skal man indse, at man er i fare."
- Har du brug for hjælp? - Jeg leder efter en.
Af sted med dig.
Okay ... Vi må hellere få dig indenfor.
Kom nu.
- Hvad hedder du? - Marcus.
Okay, jeg ridser lige reglerne op, før vi går i gang.
- Jeg er ked af det med kvinden. - Hvilken kvinde?
Hende på bogmessen. Du kunne godt lide hende.
- Nej. - Jo. Undskyld, jeg forstyrrede dig.
Jeg aner ikke, hvad du taler om. Sæt dig nu ned.
Okay. Lad os komme i gang.
Jeg tager fat i dine hænder, fordi det hjælper, og så slipper jeg.
Bare rolig, jeg går ikke i trance eller noget.
Jeg tager fat i dem for at opnå forbindelse, og så slipper jeg.
Du må kun svare ja eller nej, når jeg spørger om noget.
- Forstår du det? - Ja.
Okay ... Lad mig så se dem.
Okay ...
Er en, du var nært knyttet til, gået bort?
Ja.
- En mand? - Ja.
- Han var ung, da han døde. - Ja.
Var det din bror?
Storebror.
Ikke ret meget ældre, siger han. Kun nogle få minutter.
Det gør mig ondt, knægt.
Jeg er nødt til at koncentrere mig. Han taler meget.
Og hurtigt. Han har en underlig latter.
Okay ... han siger ...
... at der er så meget, han gerne vil fortælle dig.
At du ikke vil tro, hvordan det er.
Hvordan man kan være så mange ting og så på én gang.
Og vægtløsheden. Han siger, det er sejt.
Nu griner han. Han har en sjov latter.
Øh ... okay.
Han siger, at du så op til ham og lod ham tage beslutningerne.
At du måske brugte det som en undskyldning.
Er det sandt?
Han siger, at han ikke kan gøre det mere.
At du må klare dig selv nu. Vent lige lidt ...
Nu siger han noget om en hat. Kasketten?
En kasket.
Han siger, at du skal tage den af nu. Tag den af.
Han siger, at du ikke skal gå med den mere -
- fordi det var hans.
Og at det var derfor, han slog den af hovedet på dig.
I toget? Ved du, hvad han taler om?
Okay.
Han siger, at det var godt, han gjorde det.
Og det var sidste gang, han passede på dig.
Jeg er ked af det ...
Jeg er ked af det, men han forsvinder nu. Han vil gerne gå nu.
Nej, Jase.
Du må ikke gå.
Det må du ikke. Du må ikke forlade mig.
Jeg vil ikke være her uden dig.
Du må ikke gå, Jase. Jeg savner dig.
Nu kom han tilbage. Han er her. Han siger ...
... at du ikke skal være bange for at være alene.
For det er du ikke. Han er dig, og du er ham.
Én celle ... én person.
For evigt.
Jeg savner dig. Du må ikke gå, Jase.
Kom tilbage. Jeg savner dig så frygteligt.
Nu forsvinder han igen. Vent ... det er jeg ked af.
Hvor forsvandt han hen?
- Det ved jeg desværre ikke. - Du har foretaget mange læsninger.
Jeg ved det stadig ikke. Beklager.
Vi må hellere se at få dig hjem.
- Hallo? - Mayfair.
Hvad?
Det er det hotel, hun bor på. Den kvinde, du kan lide.
Hvad mener du?
Jeg ringede til forlaget og sagde, jeg ville aflevere et brev til hende.
Så det hedder det altså. Mayfair.
Det er meget interessant, men hvad har det med mig at gøre?
Hallo?
Det var pokkers ...
Jeg må være tosset.
Godmorgen, sir.
Hej, jeg leder efter en gæst. Marie Lelay?
Der bliver desværre ikke svaret, sir. Vil De efterlade en besked?
Nej.
Jo, det vil jeg faktisk gerne. Må jeg låne kuglepen og papir?
Naturligvis.
- Værsgo. - Tak.
Det var så lidt.
Tak.
Det er lige her.
Marcus? Held og lykke.
Kom her ... Hvor har jeg dog savnet dig.
Åh, Marcus ...
Kom her. Jeg har virkelig savnet dig.
Marie?
- Hej. - Hej.
[Danish]